Ai văzut ce am văzut și eu? Haide, deschide. Vom avea o zi mare astăzi.
- Te grăbești? - Da, bineînțeles.
Ești un zevzec. Haide.
În regulă, doamnelor și domnilor. Să începem.
Să se apropie mirii.
Will Kane și Amy Fowler,
ați venit în fața mea, pentru ca eu, în calitate de judecător al acestui oraș
să vă unesc destinele prin sfânta căsătorie.
- Cu siguranță e zăpușeală. - Zăpușeală? Asta numești tu zăpușeală?
Să fiu... Am crezut că-l văd pe Ben Miller.
- E prin Texas pe undeva. - Știu.
Semănau cu Pierce și Colby. Nu se poate.
Doamne Dumnezeule!
- Sosește la timp trenul de amiază? - Da, d-le. Așa cred, d-le.
Nu văd de ce nu ar veni...d-le Pierce.
Ce mai faceți, d-le Miller...d-le Pierce...d-le Colby?
Will Kane, o iei pe Amy de soție,
de astăzi înainte până când moartea vă va despărți?
Da.
Amy îl iei pe Will de soț,
de astăzi înainte până când moartea vă va despărți?
- Da. - Inelul, vă rog.
Prin puterea cu care am fost investit de legile acestui stat,
vă declar soț și soție.
Nu pot vorbi în numele tuturor, dar eu revendic un vechi privilegiu.
Aleargă destul de repede pentru duminică.
- Will' - Toți oamenii aceia...
Amy, oamenii ar trebui să fie singuri după ce se căsătoresc.
Știu.
Voi încerca, Amy. Voi face tot posibilul.
Și eu.
Luna de miere s-a terminat. Haideți, toată lumea.
- Nu fiți așa șocați. - Fără intimitate astăzi.
Ei bine, încă o ceremonie, și Will este un om liber, mai mult sau mai puțin.
Șerifule, ascunde-ți insigna.
Nu-mi place să fac asta fără noul șerif de față.
Fuller, Hal și eu formăm întregul consiliu al oamenilor onorabili din această comunitate.
Suntem de asemenea prietenii tăi cei mai buni.
Ținând cont de treaba bună pe care ai făcut-o pot spune, iar judecătorul mă va susține,
orașul acesta va fi în siguranță până mâine.
Ai câștigat. Dar nu te însura cu o Quaker, te va alerga prin magazin.
- Nu te văd făcând asta, Will - Eu da.
Și eu, și un lucru bun, de asemenea.
Mulțumesc.
Nu vorbeai la fel când purtai o insignă.
În regulă, o scot. Dar trebuie să fiu plătit.
- Lasă-mă jos! - Nu, până nu mă săruți.
Will, lasă-mă jos, prostuțule!
- Trebuia să te faci avocat. - Trebuia să fiu magaziner.
Șerifule, o telegramă pentru d-voastră.
E teribil, e șocant.
- L-au achitat pe Frank Miller. - Nu cred.
Am putea pleca și noi.
- Drăguț din partea lor că te-au anunțat. - Asta nu e totul.
Ben Miller este la gară cu Pierce și Colby.
- S-a interesat de trenul de la amiază. - Trenul de la amiază?
Ei bine.. Trebuie să pleci din oraș. Trebuie să pleci chiar acum.
- Cum așa? - Nu mă gândesc acum la așa ceva.
- Ce este, d-le Howe? - Dacă plecați, totul va fi în regulă.
- Ne ocupăm noi de tot. - Trebuie să rămân.
Ești nebun? Gândește-te la Amy.
Mergi cu bine, Amy. Nu-ți fă griji, totul va fi în regulă.
E ciudat.
- Ce e? - Nu poți vedea acum.
Kane și noua lui soție tocmai au plecat în mare grabă.
- Ce e așa caraghios? - Adică, în mare grabă.
Doar nu crezi că s-a speriat Kane de bandiții ăia trei?
Nu l-am văzut niciodată dând bice cailor în halul ăsta.
- Sam? - Intră, Helen.
Ben Miller e în oraș. E cu încă doi din vechea bandă.
Voi arunca o privire.
- De ce te-ai oprit? - Nu e bine. Trebuie să mă întorc, Amy.
- De ce? - E o nebunie. Nu am luat nici o armă.
- Atunci să mergem. Grăbește-te. - Nu.
La asta mă gândeam și eu.
Mă fac să fug. Nu am fugit de nimeni, niciodată.
- Nu înțeleg nimic. - Nu am timp să îți explic.
- Atunci nu te întoarce, Will - Trebuie. Asta e toată treaba.
S-a întors Kane!
- Nu cred. - Tocmai l-am văzut!
- Câte sicrie ai? - Două.
Avem nevoie de încă două, te descurci tu.
Ai face bine să treci la treabă, Fred.
Te rog, Will, dacă mi-ai spune despre ce e vorba.
Acum cinci ani am condamnat un om la moarte. Trebuia să fie spânzurat.
Dar în nord, i-au schimbat sentința iar acum este liber.
Nu știu cum. Se pare că se întoarce.
- Tot nu înțeleg. - E un...
Totdeauna făcea numai nebunii. Va aduce numai necaz.
Dar asta nu te mai privește. De acum încolo.
Eu sunt cel care l-a închis.
Dar făcea parte din slujba ta. Au un nou șerif.
Nu va veni până mâine. Mi se pare că trebuie să rămân.
- Sunt același cu sau fără asta. - Nu e adevărat.
Va veni după mine. Trei din vechea lui bandă mă așteaptă.
- De aceea trebuie să plecăm. - Vor veni după noi.
Patru... iar noi vom fi singuri în prerie.
- Avem o oră. - Ce e o oră?
Nu vom putea păstra magazinul, Amy.
Va trebui să fugim din nou cât vom trăi.
Nu, nu va trebui. Nu, dacă nu știu unde suntem.
- Te implor, te rog, să mergem. - Nu pot.
Nu fă pe eroul. Nu trebuie să fii un erou, nu pentru mine.
Nu fac pe eroul. Dacă crezi că-mi place, vorbești prostii.
Uite, Amy. E orașul meu. Am prieteni aici.
Jur, cu toți locțiitorii, și cu o poteră în spatele meu, poate că nu va fi nici un necaz.
- Știi că vor fi probleme. - Atunci e mai bine să fie aici.
Îmi pare rău, dragă. Știu ce simți.
- Chiar știi? - Sigur că știu. E împotriva religiei tale.
- Sigur știu ce simți. - Dar faci la fel.
Will... Suntem proaspăt căsătoriți.
Avem toată viața în față. Nu înseamnă nimic pentru tine?
Știi că am doar o oră la dispoziție, și am multe de făcut.
Stai la hotel până se termină totul.
Nu, nu voi mai fi aici când se termină.
Îmi ceri să aștept o oră să aflu dacă voi fi soție sau văduvă.
- E prea mult. Nu voi aștepta. - Amy...
Dacă nu vii cu mine acum, voi fi în tren când pleacă de aici.
Trebuie să rămân.
- Sunt bucuros că ai venit, Percy. - Chiar ești?
Ai uitat că eu l-am condamnat pe Frank Miller?
Nu trebuia să te întorci, Will.
Ba da, trebuia. Am crezut că trebuie să rămân.
- Nu ai crezut bine. - Pot încropi o poteră, 10-12 arme.
- Intuiția mea îmi spune altceva. - De ce?
Nu e timpul pentru lecții, băiete.
În secolul al 5-lea e.n. cetățenii atenieni,
au suferit din pricina unui tiran, pe care au izbutit să-l alunge.
Când acesta s-a întors peste câțiva ani cu o armată de mercenari,
aceeași cetățeni nu numai că i-au deschis porțile cetății,
ci l-au susținut în timp ce executa membrii Legii de la guvernare.
Același lucru s-a întâmplat acum opt ani într-un oraș numit Indian Falls.
Am scăpat cu viață doar datorită intervenției unei d-ne cu o reputație dubioasă,
și cu prețul unui inel care a fost al mamei mele.
Din nefericire, nu mai am nici un inel.
- Ești judecător. - Am fost judecător de multe ori și în multe orașe.
- Sper să fiu din nou judecător. - Nu-ți pot spune ce să faci.
De ce trebuie să fii așa prost? Ai uitat ce face? E nebun?
Îți aduci aminte când stătea aici și a spus:
''Tu nu mă vei spânzura niciodată. Mă voi întoarce, jur. Te voi ucide, Kane!''
Poftiți, d-nă. Acesta vă va duce la St. Louis.
Mulțumesc.
Mai bine ai aștepta altundeva. La hotel, poate.
- Bine, mulțumesc. - Îmi pare rău de tot, d-nă Kane.
Nu vă faceți griji. Șeriful își poartă singur de grijă.
Mulțumesc mult.
Asta nu era aici acum cinci ani.
- Și ce? - Nimic...încă.
Harvey, nu crezi că Kane te caută, chiar acum?
- Chiar ești supărat pe el. - Tu nu ai fi în locul meu?
Ba da...dacă aș fi în locul tău.
Mă întorc imediat.
- La revedere, Will. - La revedere.
- Crezi că te părăsesc? - Nu.
Uite, e doar un orășel mic și murdar undeva în pustiu.
Ce se întâmplă aici nu e important. Pleacă.
Nu mai e timp.
Păcat. Noroc.
Johnny!
- De ce nu ești la biserică? - Dar tu?
Vrei să faci ceva pentru mine?
Găsește-i pe Anderson, Howe și Fuller, și spune-le că-i aștept aici.
- Apoi pe Harv Pell! - Nu trebuie. Sunt aici.
- Unde ai fost? - Am fost ocupat.
Știi ce se petrece? Avem multă treabă.
O clipă. Nu e treaba ta, știi.
- Așa îmi zice toată lumea. - Ascultă o clipă.
- Bine, ascult. - Așa văd eu lucrurile.
Dacă nu ai veni cu noul șerif până mâine, eu sunt la comandă, nu?
Dacă sunt destul de bun să-mi păstrez slujba, când sunt probleme,
cum se face că consilierii locali nu au avut tot timpul încredere în mine?
- Nu știu. - Nu?
- Nu. - Cred că ai ceva cunoștințe.
Poate că nu m-au întrebat. Poate au crezut că ești prea tânăr.
- Crezi că sunt prea tânăr? - Te porți câteodată ca și cum ai fi. Haide.
E foarte simplu, Will. Tocmai le-ai spus consilierilor că sunt noul șerif.
Mâine vor putea spune și celorlalți că treaba e rezolvată.
- Vorbești serios, nu? - Da.
- Dar nu o voi face. - De ce nu?
- Dacă nu știi, nu văd de ce ți-aș spune. - Adică nu o vei face?
- Fă ce vrei. - Bine.
Adevărul e că, poate ai fost contra mea de la început.
Ai fost supărat pe mine și pe Helen Ramirez, nu-i așa?
Tu și Helen Ramirez? Eu...
Nu știam și nu înseamnă nimic pentru mine, trebuie să știi asta.
Da, ai fost mâhnit mai mult de un an.
Te-ai căsătorit, doar că, nu suporți să-ți ia nimeni locul...
- ...mai ales eu. - Ești...
- Nu am timp, Harv. - Bine, să trecem la afaceri.
Dacă vrei să rămân, pune o vorbă bună pentru mine.
Bineînțeles că vreau să rămâi, dar nu așa. Depinde de tine.
Credeam că te-ai maturizat.
Credeam că firea ta se va schimba în Abeline.
Cred că ne-am înșelat.
Ce e de râs?
Chiar credeai că va reacționa Kane la așa ceva?
- De ce nu? - Când ai de gând să te maturizezi?
- M-am săturat de poveștile astea. - Atunci maturizează-te.
Termină!
- Bine. - De ce a trebuit să plece?
Va avea nevoie de mine când Frank Miller ajunge aici.
- Se poate. - Trebuia să mă facă șerif.
- E doar supărat. Supărat pe tine și pe mine. - Într-adevăr?
Da.
- I-ai spus? - Da.
Ești un prost.
De ce? Nu vroiai să știe?
Hei... Cine a rupt relația, tu sau el?
Ieși afară, Harvey.
- S-ar putea să ies. - Atunci ieși!
- Vorbești serios? - Da.
Vei vorbi altfel când Frank ajunge aici.
O să ai nevoie de cineva pe aici, când îi vei explica lui Kane.
- Îmi port singură de grijă. - Sigur.
Am auzit că s-ar putea să nu mai fii așa de frumușică când va termina cu tine.
- Nu mă voi întoarce. - Bine.
Intră.
- Tocmai l-am văzut pe Harvey. S-a întâmplat ceva? - Trebuie să vorbesc cu d-l Weaver.
- Pleci? - Da.
Vrei să-l ajut pe Kane?
- Nu. - Bine.
Pot aștepta aici trenul de amiază?
Am spus, pot sta în hol până la amiază?
- Desigur, doamnă. - Mulțumesc.
- Sunteți d-na Kane, nu-i așa? - Da.
Veți pleca cu trenul de amiază, fără soțul d-voastră.
- Da, de ce? - Așa numai, dar e tare interesant.
Eu, nu aș pleca din oraș la amiază nici pentru tot ceaiul din China.
Nu. Va fi o priveliște grozavă în oraș.
- Will, tocmai am auzit... - Bună.
Poți conta pe mine, știi asta, nu?
- Mi-am dat seama. - Ai curățat orașul ăsta.
Femeile și copiii trăiesc liniștiți în el.
Nici Miller nici altcineva nu-l va mai tulbura.
- Speram ca și oamenii să simtă la fel. - Care e cealaltă cale?
- Câți oameni ai? - Nici unul.
Ei bine, mai bine ai căuta. Mă întorc în 10 minute.
- Unde e? - Vine prin spate. Un om prudent.
Intrați, d-le Weaver. Bună. Ia loc, te rog.
S-a întâmplat ceva, d-nă Ramirez? De ce ați trimis pentru mine?
Plec din oraș. Vreau să vând magazinul.
- Vreți să-l cumpărați? - Cât cereți?
Două mii. Cred că e corect.
E corect, dar nu pot da atât.
- De cât dispui? - Oh... de o mie de dolari.
Bine, îi dai lui Sam restul în șase luni.
- Mi-i va da el. Ne-am înțeles? - Da, d-nă.
Bine, d-le Weaver. Mulțumesc.
D-nă Ramirez, vreau să vă mulțumesc pentru tot, adică...
Când am căzut de acord că voi veni la magazin,
și voi fi partener, știți, soția mea a crezut că..
Ei... Ce vreau să spun e că ați fost foarte bună cu mine,
și vreau să știți că am fost sincer cu d-voastră.
Știu că ați fost, d-le Weaver. Cu bine.
Cu bine, d-nă Ramirez. Și noroc.
- Will.. - Amy. Te-ai răzgândit.
Am crezut că tu te-ai răzgândit.
Nu, Will, mi-am cumpărat bilet.
Înțeleg.
Curățați numărul 19. D-na Miller este un client deosebit.
- Este Helen Ramirez înăuntru? - Așa cred.
Credeți că e în bine?
Intră.
La ce te uiți? Crezi că m-am răzgândit?
Ce vrei? Vrei să te ajut?
Vrei să-l rog pe Frank să te lase în pace? Să-l rog?
Nu o voi face. Nu voi ridica un deget pentru tine.
Am venit să-ți spun că va veni. Trebuia să-mi dau seama că știi ceva.
Știu.
Trebuia să fi plecat din oraș sau nu voi putea să...
- Orice se poate întâmpla. - Nu mi-e frică de el.
Știu că nu ți-e dar...știi cum e.
Îl cunosc.
Poate că nu știe.
- Probabil a primit vești. - Despre ce?
Nimic nu e pe gratis. Plec. Mă duc să mă pregătesc.
Bine.
- Cu bine, Helen. - Kane...
Dacă ai fi deștept, ai pleca și tu.
- Nu pot. - Știu.
- Pot să te întreb ceva? - Bineînțeles.
- Cine este d-șoara Ramirez? - D-na Ramirez?
Era prietenă cu soțul d-voastră cu ceva timp în urmă.
Înainte să se împrietenească cu Frank Miller.
Înțeleg. Mulțumesc.
- Nu-l agreați pe soțul meu, nu-i așa? - Nu.
- De ce? - Din mai multe motive.
Era un locșor activ când era Frank Miller pe aici.
Nu sunt singurul.
Multă lume crede că face bine că se întoarce.
M-ați întrebat, d-nă, așa că v-am răspuns.
- Mă duc să beau ceva. - Chiar trebuie?
- Da. - Dacă mergi să...
- Am spus că mă duc să beau ceva. - Ferește-te de Kane.
Desigur.
Bună, Harv. Unde e steaua de șerif?
- Am dat-o înapoi și am demisionat. - Deșteaptă mutare.
Nu ți-am cerut părerea.
Bună, Ben! Ce mai faci?
Bună, uite cine e aici!
- Ce mai faci, Ben? - Dă-mi o sticlă.
- A trecut ceva timp, Ben. - Da.
Da, d-le. Ce mai face Frank?
- Nu se plânge. - Va fi o zi de pomină în vechiul oraș?
Nu aș fi surprins.
Kane va muri la câteva minute după ce Frank va coborî din tren.
- Nu e mult timp. - De atât are Frank nevoie, pentru că...
Ai o insignă și o pușcă, d-le șerif. Nu trebuie să faci asta.
Ai dreptate.
Nu.
Știți cu toții de ce sunt aici.
Am nevoie de ajutor de șerif. Am nevoie de oricine.
Ai fost nesăbuit că ai venit să formezi o poteră.
Frank are prieteni în camera asta. Trebuie că știi.
Unii dintre voi ați fost niște ajutoare aparte când am sfărâmat banda asta. Am din nou nevoie de voi...acum.
Erau alte vremuri, atunci. Aveai șase ajutoare iscusite.
Fiecare era pistolar de soi. Acum nu mai ai decât doi.
De fapt nici doi, măcar. Harv Pell spune că a demisionat. De ce?
Asa e între noi doi.
Pretinzi ceva îngrozitor, ținând cont de ce om e Frank.
Bine, bine. Știm cu toții cum este Miller.
Pentru asta sunt aici. Ce spuneți?
Mildred, vine. Fă cum ți-am spus.
Nu sunt acasă. Indiferent de ce spune, nu sunt acasă.
- Sam, e prietenul tău. - Nu te certa cu mine. Trebuie să ajungă.
Nu mă va crede. Va știi că mint.
Fă cum ți-am spus.
- Bună, d-nă Fuller. Sam e aici? - Nu, nu e aici.
Știți cumva unde este? E foarte important pentru mine, să-l găsesc.
Cred... că e la biserică, Will. A plecat la biserică.
- Fără tine? - Mă duc și eu după ce mă îmbrac.
Mulțumesc, d-nă Fuller. La revedere.
Ce vrei? Vrei să mor?
- Vrei să fii o văduvă? - Nu, Sam. Nu.
Kane!
- Ce s-a întâmplat, Jimmy? - Nimic. Te căutam.
Vreau o armă. Vreau să fiu lângă tine când vine trenul.
- Te...descurci cu o armă? - Da, bineînțeles. Eram bun, odată.
Pe bune. Nu vorbesc doar așa...
E o ocazie. De așa ceva am nevoie. Te rog, vreau să iau și eu parte.
Bine, Jimmy. Te voi chema dacă am nevoie.
Ia-ți o băutură până atunci.
Intră, Sam.
Pleci din oraș?
- Unde te duci? - Încă nu știu.
Nu înțeleg.
- Ți-e frică? Ți-e frică de Miller. - Nu.
Ba da. Nu ai fi plecat.
Nu trebuie să-ți faci griji cât timp sunt prin preajmă, știi asta.
- Îl am pe Miller la degetul mic. - Te cred.
Atunci de ce pleci? Ai terminat-o cu Kane.
- O, Harvey... - De ce pleci?
- Ce sens ar avea? - Știu că e Kane!
Nu e Kane. Îți spun ceva despre tine și amicul tău, Kane.
Ești un băiat frumos, și lat în umeri.
Dar el e un bărbat.
Nu ajunge să fii spătos pentru a fi bărbat, Harvey,
iar tu mai ai mult până acolo.
Știi ceva? Nu cred că vei fi vreodată.
De fapt... sigur nu vei fi.
Rămâi cu mine. Va fi ca pe vremuri.
Vrei să știi de ce mă duc? Uite.
Kane va fi mort într-o jumătate de oră. Și nimeni nu face nimic.
Iar când el va muri, va muri și orașul ăsta. Simt asta.
Sunt singură pe lumea asta, trebuie să-mi fac un cămin.
Așa că mă duc altundeva, asta e totul.
Să știi că nu-mi place ca cineva să-și pună mâinile pe mine decât dacă vreau eu asta.
Iar de tine nu mai îmi...place.
Astăzi citim din Malachi, capitolul patru.
''Căci, feriți-vă, când va veni ziua, totul va arde ca un cuptor; iar toți păcătoșii, iar toți..''
Da?
Îmi cer scuze, părinte, nu vreau să deranjez...
Ai deranjat deja. Nu prea vii la biserică, d-le șerif,
iar astăzi nu se căsătorește nimeni.
Ce treabă importantă te aduce aici?
Am nevoie de ajutor.
E adevărat, nu eram bisericos, și poate că e un lucru rău.
Nu m-am căsătorit astăzi aici pentru că soția mea e o Quaker,
dar am venit să cer ajutor pentru că e plin de lume.
Îmi pare rău, d-le șerif. Spune ce ai de spus.
Poate că unii dintre voi știu deja dar în cazul în care nu știți...
Se pare că Frank Miller se întoarce cu trenul de amiază.
Am nevoie de oricine.
Deci, ce mai așteptați?
Să mergem.
O clipă!
Înainte să ne ducem spre ceva nu tocmai plăcut,
să fim siguri că știm despre ce e vorba.
Vreau să știu: e adevărat că Kane nu mai e șerif?
Și că e ceva personal între Kane și Miller?
Bine, bine! Liniște!
Dacă e ceva de lămurit, să lămurim.
Dar s-o facem ca niște adulți, iar copiii să plece.
- E ceva în neregulă cu trenul? - Nu, din câte știu eu, d-le.
Nu contează dacă e ceva personal între Miller și Kane.
Știm cu toții cine și ce este Miller.
- E pierdere de vreme. - Bine, Coy!
Știm cine este Miller, de aceea l-am alungat odată.
Și cine l-a salvat de la spânzurătoare? Politicienii din nord.
E treaba lor. Ei să se ocupe.
- Fryer? - Ei bine, eu zic așa:
Am plătit mult pentru șerif și locțiitorii lui.
Prima dată când e o problemă, noi suntem cei care trebuie să aibă grijă.
Pentru ce am plătit până acum?
Nu suntem polițiști pe timp de pace, iar asta nu e treaba noastră!
Am spus-o mai demult, că ne trebuie mai mulți locțiitori.
Dacă aveam, nu ne-am fi confruntat cu așa ceva acum.
Un moment, doar un moment! Liniște!
Faceți liniște. Aveați mâna ridicată.
Nu pot să cred ce am auzit aici.
Ar trebui să vă fie rușine.
L-am plătit pe omul ăsta, și a fost cel mai bun șerif pe care l-am avut.
Nu e problema lui, e a noastră.
Dacă nu facem ce trebuie, vom avea multe necazuri.
Nu trebuie să facem decât un singur lucru, și știți care e acela.
- Dă-i înainte, Kibbee. - Treaba asta mergea pe un drum greșit.
Pe cei trei criminali care umblă trufaș pe stradă...
De ce nu i-ați băgat la închisoare, unde trebuiau să fie?
Așa trebuia să ne facem griji doar pentru Miller.
Nu am nimic împotriva lor. Nu au făcut nimic.
Nu e nici o lege care să le interzică să stea pe o bancă în gară.
Nu mai pot auzi ce se vorbește aici. Ce e cu voi, oamenilor?
Vă aduceți aminte când femeile nu se puteau plimba pe stradă ziua-n amiaza mare?
Când ăsta nu era un locșor potrivit pentru un copil?
Cum puteți să stați la taclale, și să vorbiți așa?
De ce ne agităm așa? De unde știm că Miller e, într-adevăr, în tren?
Suntem siguri că e în tren. Nu mai avem timp.
- Părinte, ai ceva de spus? - Nu știu.
O poruncă spune ''Nu ucide''
dar am angajat oameni să ucidă în locul nostru.
E limpede cine e bunul și cine e răul,
dar dacă ar trebui să-mi îndemn enoriașii să ucidă,
și poate să fie uciși, îmi pare rău, nu știu ce să zic. Îmi pare rău.
Bine, voi spune ceva.
Ceea ce orașul îi datorează lui Will Kane, nu poate fi plătit niciodată în bani. Nu uitați.
E cel mai bun șerif pe care l-am avut, și poate cel mai bun dintre cei ce vor mai fi.
Deci, dacă Miller se întoarce aici, astăzi, e problema noastră, nu a lui.
E problema noastră pentru că e orașul nostru.
L-am construit cu mâinile noastre, din nimic.
Dacă vrem să-l păstrăm trebuie să gândim limpede astăzi.
Trebuie să avem curaj să facem ce trebuie făcut, indiferent de cât e de greu.
Ei bine! Va fi o luptă când Kane îl va întâlni pe Miller.
Și cineva va suferi, asta e sigur.
Acum... Nordiștii vor să...
Vor să trimită bani, pentru a construi magazine și fabrici.
Va însemna mult pentru oraș, va fi grozav,
dar dacă vor auzi despre încăierări în oraș, ce vor crede?
Vă spun. Vor crede că e doar un alt oraș larg deschis,
iar tot pentru ceea ce noi am muncit va fi distrus.
Într-o zi orașul ăsta va fi ce a fost acum cinci ani,
și nu cred că vom lăsa să să întâmple așa ceva.
Vă aduc aminte, știți cu toții ce simt pentru acest om.
E un om curajos, cu suflet mare. Nu trebuia să se întoarcă astăzi.
Petru binele lui, și al orașului, speram să nu se întoarcă.
Pentru că, dacă nu e aici când Miller se întoarce,
presimt că, nu va fi nici o problemă, nici măcar una mică.
Mâine vom avea un nou șerif iar dacă îi oferim serviciile noastre,
cred că ne vom descurca cu orice se va întâmpla pe aici.
Mi se pare destul de clar. Mi se pare singura soluție de rezolvare a problemei.
Will, mai bine ai pleca cât mai este timp.
E mai bine pentru tine...și pentru noi.
Mulțumesc.
De ce nu o pui deoparte?
- Bang, bang, bang! - Ești mort, Kane.
Tocmai am trimis un copil să te găsească. Nu a venit?
A fost aici.
Mi-ai fost prieten toată viața. Mi-ai dat slujba asta.
Ai trimis să mă caute.
De când eram copil mi-am dorit să fiu ca tine, Mart.
- Ai fost toată viața un om al legii. - Da, toată viața. E o viață minunată.
Ți-ai riscat pielea prinzând criminali, iar jurații i-au eliberat,
așa că ei se pot întoarce împotriva ta din nou.
Dacă ești corect, ești sărac o viață întreagă.
Vei sfârși murind singur pe vreo stradă mizerabilă.
Pentru ce? Pentru nimic. Pentru o stea din tablă.
Judecătorul a plecat din oraș, Harvey a demisionat, iar eu nu găsesc ajutoare.
Așa se pare. Totul s-a întâmplat prea repede.
Oamenii trebuie să-și vorbească despre lege și ordine, înainte să facă ceva.
Poate că pe undeva nu le pasă. Pur și simplu nu le pasă.
Ce să fac, Mart?
Speram să nu te întorci.
- Știi de ce m-am întors. - Dar nu pentru a te sinucide.
Uneori... Uneori închisoarea schimbă omul.
Nu pe el. Totul a fost plănuit, de aceea sunt toți aici.
Pleacă, Will! Pleacă.
Vii la gară cu mine?
Nu.
Știi ce simt, dar nu vin cu tine.
Unuia cu încheieturile bolnave nu-i mai trebuie și artrită!
Nu, nu aș putea face nimic pentru tine.
Vei fi omorât având grijă de mine.
E o luptă disproporționată.
- Cu bine, Martin. - Cu bine.
Prea multă gâlceavă pentru nimic, Will. Pentru nimic.
Mă scuzați, care este camera d-nei Ramirez?
- Trei. - Mulțumesc.
Intră.
- Da? - D-nă Ramirez? Sunt d-na Kane.
Știu.
- Pot intra? - Dacă doriți.
- Luați loc, d-nă Kane. - Nu, mulțumesc.
- Ce doriți? - Vă rog...
Mi-e teamă că dacă mă voi așeza, nu mă voi mai putea ridica.
- De ce? - Nu mi-a fost ușor să vin.
- De ce? - Uite, d-nă Ramirez...
M-am căsătorit cu Will acum patru ore. Trebuia să plecăm...
...apoi s-a întâmplat asta și n-am mai plecat.
Am făcut totul. L-am rugat, l-am amenințat, dar nu am putut să-l conving.
- Iar acum? - Omul acela de jos, funcționarul..
A spus multe lucruri despre Will și d-voastră
am încercat să înțeleg de ce nu a putut să vină cu mine.
Trebuie că e din cauza d-voastră.
- Ce vreți să fac eu? - Să-l lăsați în pace.
Mai are o șansă. Lăsați-l să plece.
- Nu vă pot ajuta. - Vă rog.
Nu rămâne din cauza mea.
Nu am mai vorbit cu el de un an, până astăzi.
- Plec cu același tren ca d-voastră. - Atunci de ce rămâne?
Dacă nu știți, nu vă pot explica acum.
Mulțumesc, oricum. Ați fost foarte amabilă.
Ce fel de femeie sunteți? Cum puteți să-l părăsiți tocmai acum?
Împușcăturile vă sperie atât de mult?
Nu, d-nă Ramirez. Am mai auzit arme.
Tatăl și fratele meu au fost împușcați.
Erau de partea legii, dar asta nu i-a ajutat când au început împușcăturile..
Fratele meu avea 19 ani. Mi-a murit în brațe.
Atunci am devenit o Quaker. Nu-mi pasă cine e bun sau rău.
Trebuie să existe o cale ca oamenii să trăiască mai bine.
Will știe părerea mea în această privință.
O clipă. Așteptați trenul jos?
- Da. - De ce nu stați aici?
Nu-l pot ajuta pe Kane, dar e curajos.
Poate că nu ești chiar așa prost, Joe.
Am știut întotdeauna că ai curaj, dar nu am crezut că ești și deștept.
Cum adică?
Trebuie să fii descuiat să știi când să te întorci.
Dacă-mi puteam alege prietenii de pahar, nu veneam acum aici.
Bine... Bine. Băiatul cu steaua de șerif.
Pune șeaua pe el, Kane. Haide, înșeuează-l.
Trebuie să alerge drum lung până va osteni.
- Te-ai gândit la asta. - Cam așa ceva.
- Ți-e frică? - Așa cred.
Sigur. Rămâi cu un anume scop.
Haide. Să te ajut.
Se pare că nimeni nu mă vrea în oraș.
Nimeni nu vrea să mori.
- Unde te duci? - Înapoi la birou, cred.
O, nu. Te sui pe cal și dispari.
Ce se întâmplă cu tine? Ai vrut chiar tu să pleci.
Uite, Harv. M-am gândit la așa ceva pentru că eram obosit.
Te gândești la o mulțime de lucruri când ești obosit. N-o pot face.
- De ce? - Nu știu.
Urcă-te pe cal, Will!
De ce e așa de important pentru tine? Nu-ți pasă dacă mor sau trăiesc.
- Haide. - Nu mă înghionti. M-am săturat să fiu înghiontit.
Urăsc orașul ăsta. Totdeauna l-am urât.
Să fii mexicană într-un oraș ca ăsta...
- Înțeleg. - Chiar crezi?
Bine atunci. Nu te înțeleg, indiferent ce spui.
Dacă Kane era al meu, nu l-aș fi părăsit. Aș fi pus mâna pe armă.
- Aș fi luptat - Și de ce nu lupți?
Nu e bărbatul meu. E al d-voastră.
- Aveți apă proaspătă? - De ce, desigur, luați loc d-le șerif.
- S-a întâmplat ceva? - Nu, nu s-a întâmplat nimic.
- Ce construiți? - Doar repar unele lucruri.
Ușurel. Lăsați-vă pe spate, așa.
Fred, Fred! Oprește-te. Până îți spun eu.
- Mulțumesc. - Cu plăcere, d-le șerif.
- O, nu... - Spune-i omului să se întoarcă la lucru.
- Will! - Cred că am uitat de tine, Herb.
- Mă bucur că ești aici. - Nu mai avem mult timp.
- Ba da. - Când vin ceilalți?
- Trebuie să facem planul. - Ceilalți?
Nu mai e nimeni. Suntem doar noi doi.
- Glumești. - Nu, nu am găsit pe nimeni.
Nu cred! Orașul ăsta nu e așa de josnic.
- Nu am găsit pe nimeni. - Suntem doar noi doi.
- Așa cred. - Doar noi doi împotriva lor?
- Da. Vrei să te retragi, Hern? - Păi..
Nu vreau să mă retrag, nu. Vezi tu...
- Nu m-am gândit că se poate întâmpla așa ceva. - Nici eu.
M-am oferit voluntar, știi, nu? Eram pregătit.
Eu...sunt pregătit acum, dar nu e așa cum ai spus că va fi.
Va fi sinucidere curată. Nu mai sunt un om al legii.
Abia am ajuns aici. Nu am nimic personal cu nimeni.
- Nu am nici măcar o palmă de pământ aici. - Așa e.
E o limită pentru ce poți cere de la un om. Ce se va întâmpla cu copiii mei?
Du-te la copiii tăi, Herb.
Dacă mai găsești pe cineva, mă alătur și eu.
Du-te acasă, Herb.
- Ce dorești? - I-am găsit, în afară de d-l Henderson.
- L-am găsit eu. Mulțumesc. - Cu plăcere.
D-le șerif, lăsați-mă să lupt alături de d-voastră. Nu mi-e frică.
- Nu. - Vă rog, dați-mi voie, d-le șerif!
- Ești un copil, un copilaș. - Am 16 ani!
- Și pot mânui o armă. - Ai 14 ani. De ce minți?
Sunt mare pentru vârsta mea. Vă rog, d-le șerif!
Ei bine, ești mare pentru vârsta ta, dar nu, du-te de aici.
Bună, Charlie. Te poți duce acasă acum.
Mulțumesc, d-le șerif!
Apreciez asta. Foarte mult.
Nu știți cumva dacă mai e deschis barul?
- Am spus, mergi acasă, Charlie. - Da, d-le.
- Cu bine, Helen. - La revedere, Sam.
Ai grijă de tine!
- Bună, Frank. - Ce mai faci, Frank?
- Totul e pregătit? - Cum ai dorit.
- Ți-am adus pistolul. - Să începem.
- Nu puteai aștepta? - Vreau să fiu pregătit.
Miller!
Kane, ieși afară...sau prietena ta o va încurca la fel ca Pierce.
Ies, dă-i drumul.
Când vei ieși pe ușă. Nu voi trage.